Film Ulricha Seidla
V KLETI
Dobro jutro, ljubček.
Zbudi se, mamica je prišla.
Živjo. Si pa res dobro spal.
Dobro jutro, mišek.
Srček.
Moj malček. Moj mali Luki.
Boš prišel k mamici?
Bi prišel k mamici?
Ljubček.
Moj mali srček.
Vstati bo treba, mamica je tukaj.
Pridna punca, takšno pridno punco imam.
Tu počakaj, tvoj gospodar pride takoj nazaj.
Samo zapreti mora.
Pridi sem.
Pridi, no!
Ne smeš predaleč. Pridi sem.
Pridi nazaj. Tako.
Pridi, ljubica.
Pridi h gospodarju.
Tako, h gospodarju.
Pridi, ti stara dragica.
Pridi, noter greva.
Tako.
Pridi sem, pridi.
Pridna.
Ta prst mora biti vedno iztegnjen.
Največ takole. Vedno. In zakaj?
Da se ne dotika sprožilca.
Ljudje ga vedno šlatajo,
potem pa se sproži in nekdo umre.
Pred kratkim je bil v vojski incident.
Nekdo je nekoga ustrelil v vrat.
V časopisih je pisalo "okvara orožja". Okvara?
Sem je dal prst, pritisnil in orožje se je sprožilo.
99 % vseh strelcev,
tudi lovcev, ima prste vedno tu notri.
Strašno hitro se zgodi. Vaš prst je najnevarnejši.
Vzame pištolo, tu ima prst in pištola se sproži.
Orožje primite tako, s prstom zunaj.
Torej prst, prst, prst.
Živali, ki visijo za mano …
Tole je oriks.
To je impala.
Niala, vodni jelen.
Mlada niala, kudu.
Star vodni jelen, belorepi gnu,
bradavičasta svinja.
Gnu,
belonosa antilopa, šakal, bradavičasta svinja,
šakal,
dve belonosi antilopi in grmovni jelen.
Tole … in par pavijanov, ki jih je ustrelil moj brat.
Tam doli sem jih tudi jaz par ustrelil.
Sicer pa tam doli streljam
s steyr-mannlicherjem, kaliber 868 S.
Moram reči, da je to najboljši kaliber za antilope in ta plen,
saj doslej še nisem zgrešil
in še za nobeno žival nisem potreboval več kot enega naboja.
Hvala bogu.
V Avstriji je ogromno tajnih agentov. Njih se moramo bati.
Ne normalnih ljudi. Poleg tega so na žalost …
Prej jih ni bilo, zdaj pa so pridigarji sovraštva.
V Avstriji pridigajo sovraštvo.
Čemu?
S tem se ne strinjam. Morali bi …
Raziskati, kdo to dela. Kdo pridiga sovraštvo, kdo ga neti.
V Koranu je eno in drugo.
Govori dobre in slabe stvari.
Ni vse slabo.
Pogovarjala sva se in sem ga vprašal: "Kaj si?"
Rekel mi je: "Avstrijec sem."
"Ja," sem rekel, "na papirju." Na prvenstvu pa vpiješ: 'Turčija!"'
Rekel je: "Ja, sem Avstrijec, ampak sem Turek."
Ampak je bolj Turek, tudi če je bil tu rojen.
To je tipični primer orientalske logike.
Ne znajo razmišljati logično. –Avstrijec je na papirju.
Ne razmišljajo logično, ker iz islama izhaja,
da je logika nekaj, kar je proti božji volji.
Ampak to ni čisto res.
Samo bog lahko misli.
Nekateri se izšolajo za inženirje.
Zakaj pa potem še vedno potrebujejo
nemške in evropske tehnike in inženirje
v Emiratih in Savdski Arabiji, če so tako pametni?
Koliko jih hodi na univerze? –Fritz, prav ima.
pameten, še niso vsi pametni.
Ja, to je tipična posplošitev.
On je izjema. –Mislim pozitivna posplošitev.
100.000 Turkov nam poriva punce, če so blond in v mini kiklah.
Če nam jih deset ne …
In ponosno razglašajo: "Fukamo vam ženske."
Nekoč so ljudstva, Turki,
Huni in druga primitivna ljudstva,
ko so prišla sem, pobijala moške,
otroke in ženske pa lovila in zasužnjevala.
da so pokazala:
"Zdaj pripadate nam, zdaj ste naše podložnice."
To veš ali ne?
Sem maturiral iz zgodovine. –Potem veš, razen če si manjkal.
Veš, kaj bi v Avstriji najprej prepovedal? Burko.
Nobena ženska v Avstriji je ne bi smela nositi.
To sem videl v Schönbrunnu. –Ampak to ne piše v Koranu.
To so si izmislili moški.
Dedec je hodil naprej. –Ljubosumni, negotovi moški.
Samo oči so se videle.
Bilo je vroče, ona pa v črnem.
V trgovini, vprašaj mojo ženo. On je v kratkih hlačah nosil sina,
za njim sta hodili žena in hči, od glave do pet v črnem.
Kar kapljalo je od njiju. –Grozno je smrdelo.
Ljudje, ki to zanikajo,
si lažejo ali pa so neumni.
So stoletja … –Težke stvari so doživljali.
Stoletja za nami so.
Petsto let. –Tristo.
Ljubica, srček, moja miška Emmi.
Ti mali, mali srček.
Zdaj si že tako velika, da lahko mamico objameš. Kako lepo je to.
Srček.
Moja miška.
Moja mala, mala, mala miška.
Da te ne bo zeblo.
Moja lepa princeska v belem si.
Moja princeska.
Tako me veseli, da te imam.
Mami je vedno s tabo, vedno pride. Ja.
Zdravo, doma sem.
Ja, kaj je?
Ravno to počnem.
Bomo že uredili. Saj bo.
Bomo uredili.
Nič ne skrbi.
Ja. V redu. Čav.
Res veliko pijem.
Kadar igram, avtomatično,
že kar sprogramirano je.
Med jutranjim odmorom.
da lahko sploh govorim.
Med jutranjim odmorom spijem deset špricerjev,
potem pa nekaj ta kratkih, ker je šlo vse tako gladko.
K temu sem nagnjen, vsa moja družina pije.
Je že večerja?
To je naša kletna soba.
Tu smo praznovali rojstne dneve. –Pa jih ne več.
Sin je bil glasbenik in nam je igral
za rojstne dneve, za božič, za Silvestrovo.
Tako luštno je bilo.
Pustovanja smo imeli.
Pustovanja smo imeli,
ampak tega je zdaj konec. –Ja, v bistvu.
Te preproge …
Jaz preprog sicer ne maram, ampak žena …
Zgoraj zanjo ni prostora, a je bila draga, zato sem jo dala sem.
Dandanes … –Ampak tako smo zadovoljni.
Zdaj so ploščice iz žgane gline cenejše, kot so bile takrat te.
Omara je stala 22.000.
Klop je takrat stala 21.000 šilingov.
Vse omare so bile zelo drage.
Ampak ni tako lepo kot to, kar se dobi danes.
vloge med tenorjem in baritonom.
Othella ali Manrica iz Trubadurja.
Riccarda iz Plesa v maskah, Alvara iz Moči usode.
In seveda lirične vloge.
Rodolfa iz La Boheme, ki mi leži, ker znam odpeti tisti visoki C.
Ker čudovito tiho pojem, bi lahko pel mnoge lirične vloge,
ker imam velik volumen, pa bi lahko pel tudi vmesne vloge.
Morda bi pel celo Wagnerja. To danes težko rečem,
ker nisem niti poskusil.
Ampak morda bi lahko.
V tej sobi me pogosto obiskujejo sosedje.
Vsaj enkrat na teden. Pa kolegi iz ansambla.
Tukaj vadimo.
Pa tudi, če nočejo.
V tej udobni sobici preživim največ časa.
Starejši moški sedi na avtobusu
nasproti lepe mlade ženske.
Ima odpet šlic.
Mladenka reče: "Gospod, pol cure vam gleda ven."
On pa reče: "Smejali se boste, ampak ven mi gleda cela."
Hitlerjev portret za mano sem dobil za poročno darilo
od sodelavcev in kameradov.
Ko sem ga odprl, sem čisto ponorel.
Takoj sem ga hotel oditi obesit v klet.
To je bilo najlepše poročno darilo.
Skoraj vsako leto hodimo,
torej že vsaj 18 let.
Odpeljemo se v Nemčijo,
do führerjevih sedežev.
V Berchtesgaden gremo, pa potem v Orlovo gnezdo.
Ker me to zanima.
Že nekajkrat
so me zaslišali. Policija.
Gestapo ali kakorkoli že, Zdaj se jim več ne reče Gestapo.
Na spisku me imajo. Tam se pokaže moje ime.
"Ochs, Josef, Marz …"
Križana gora.
To pomeni, da imaš že precej masla na glavi.
Moja ljuba miška. Sophia, Sophia.
Ljubica moja, čisto rdeča lička imaš.
Ti je toplo? Avbo ti bom snela.
Glej, kje sva.
V očkovi kleti. Glej.
Zvečer sedi tukaj pred računalnikom.
Vso noč dela.
Glej, miška. Glej, koliko papirja potrebuje.
Ampak to tebe ne zanima.
Zabavno je, televizijo lahko gledaš.
Glej, ljubica, na televiziji se vidiš. Kukuc.
Glej.
Očka je bil že na vseh teh krajih.
Kje je to? Po Avstraliji se je vozil z avtobusom.
Krokodile je videl. Ne, mamici niso všeč.
Pa v Indiji. Tam tudi njemu ni bilo všeč, ker je bilo vse svinjsko.
Tu, kjer je rdeča bucika, pa smo mi, ljubica.
Tu sva midve, v očkovi sobi.
Zelene bucike so tam, kamor bo šel letos poleti.
Na mraz bo šel, med ledene gore.
Pavijana še nisem jedel,
sem pa jedel skoraj vse druge živali.
Recimo tisti rančar ne mara svinje bradavičarke.
Moja žena mu je iz nje pripravila dunajski zrezek.
Vprašal je, kaj je to.
Njegova kuharica mu je hotela povedati, kaj je.
Rekel sem ji: "Povej mu pa te bom klofnil."
Rekel sem, da mu bova potem že midva povedala.
Ne je bradavičarke, ampak mu je bila všeč.
Vprašal sem: "Veš, kaj si jedel? Svinjo bradavičarko."
"Kje pa, to je bil dunajski zrezek."
Rekel sem: "Joj, kako se motiš."
Svinja bradavičarka namreč nima temnega mesa kot naš divji prašič.
Njeno meso je svetlo kakor puranovo,
ampak čudovito in zelo, zelo dobro.
Moški je vedno vitek v pas, zanj se rad ustavi čas.
Če še tako z jezikom opleta
al' objokuje svojo mladost. Eno in drugo bilo bi norost.
Ta jo kruta resnica obsije, medtem ko se stara, grša in gnije.
On pa zavist vseh babnic je vaških, se bije po svojih prsih junaških
in ves čil, živahen postane, Janezek urno mu spodaj vstane,
kadar zagleda lepo dekle, kakor Superman počuti se.
Odkar vesolje se je začelo, je Moški njegovo najvišje načelo.
Dobro delaš?
Kopalnica mora biti brezhibno čista.
Ja, gospodarica.
Brezhibno. Potrudi se.
Ja, gospodarica. Hvala.
Vedno sem bila zelo dominantna,
ampak svoje volje nočem vsiljevati drugim.
Zame je pomembno, da ljudi spoštujem.
Na spoštovanje dam zelo veliko.
Toda v tem uživam
in mi je všeč, če nekaj ukažem in se potem tudi zgodi.
Svojega ljubezenskega sužnja imam neizmerno rada,
pa tudi obratno. On ima rad mene.
To ne vpliva na najino ljubezen. Prav nasprotno.
Takšna stvar lahko deluje samo s predanostjo in ljubeznijo.
Če človeku ne zaupam popolnoma
in če on ne zaupa meni, svoji gospodarici,
se ne more stoodstotno prepustiti in mi služiti.
To je velik znak zaupanja.
Seveda se zavedam, da sem za vse odgovorna.
To pa se lahko obnese le, če temelji na popolni ljubezni.
Svinja, pridi sem.
Glej, da boš dobro opravil.
Dovolj.
Hvala, gospodarica.
Včasih sem delala v maloprodaji.
Ampak tega ne maram več.
Biti moraš kot stroj.
Biti moraš prijazen, tudi če so ljudje nesramni.
Lahko te žalijo. In ti pomisliš:
"Tega mi pa res ni treba prenašati."
Poleg tega je bil delavnik vse daljši in to mi ni všeč.
Zato sem si rekla, da bi lahko zamenjala poklic.
Spoznal sem, da se s prostitutkami res dobro razumem.
Ker, naj se sliši še tako smešno,
sem jim všeč.
Ne vem, zakaj,
ampak večini mi ni treba plačati.
Kar je seveda zelo lepo.
In od prostitutke sem se naučil
tako rekoč vsega,
s čimer zdaj osrečujem druge ženske.
Sedi.
Ja, gospodar.
No, pa poglejmo.
Lepo.
Mnogi moški, ki jih spoznaš, so precej zabavni.
Mislim, vsak je drugačen.
Eni so debeli, drugi suhi,
eni imajo velike, drugi majhne.
Nekaterim pride ogromno, drugim skoraj nič.
Kot sem ugotovil, je moja potenca v tem,
da spermo res močno brizgnem.
S tem sem osupnil precej žensk.
Lahko samo ugibam,
ampak po mojem zelo močno zadanem steno vagine.
In gospem je to najbrž všeč.
Če izvedem slavni coitus interruptus,
če ga potegnem ven in brizgnem,
so gospe čisto osuple nad tem, kar prileti iz mene.
Sicer pa se po potenci od drugih bistveno ne razlikujem.
Le z mnogo večjim pritiskom brizgne ven.
Hvala, gospodarica. –Kilsko utež.
Enokilsko, gospodarica? –Ja.
Utež je spet zlezla dol.
Svoj kurec tako lepo krasim, okraski pa lezejo dol.
Zdaj lahko pomiješ posodo. –Hvala, gospodarica.
Malo preveriva lego.
To je moj tič. Moja mošnja.
Sužnjevo telo je moje.
Popolnoma ga nadzorujem.
Jaz odločam. Razen osebne higiene, seveda.
To je zelo pomembno.
Najprej je moral nositi deviški pas,
ker mu prepovedujem drkati. Tega ne sme.
Zdaj pa ga ne potrebuje več.
Ne drka si ga več.
Samo kadar mu dovolim.
Kadar lovčev rog doni, mamico tam spred' srbi.
Ko začne očetu stat', na koledarju je pomlad.
Spalnica je območje nežnosti. Tu dobivam nežnost.
Tudi ženska sem.
Rada se tudi crkljam,
božam, sem deležna nežnosti.
Zato je najin odnos tako krasen. Dobivam natanko to, kar hočem.
To je torej območje za nežnost.
Zunaj, v dnevni in drugih sobah,
pa je bolj dominantno območje.
Kadar hočem biti z njim zares dominantna, pa ga peljem v klet.
Kajti klet je opremljena po mojih predstavah.
Ljubezenskemu sužnju sem dovolila, da jo opremi.
To je skrajno dominantno območje. Tam sem zelo dominantna.
Odpri.
Zapri vrata.
To je omara z mojimi pripomočki.
V njej so najrazličnejši predmeti.
Na primer različno veliki analni zamaški.
Ta je kovinski in mi je res všeč.
Zaradi materiala, ker je tako hladen.
Omogoča več načinov raztezanja zadka.
Precej na široko.
Krasna igračka.
Imam tudi različne dilde.
Na primer tegale.
Lahko si ga opašem nad stegna
in ljubezenskega sužnja pofukam od zadaj.
Rada uporabljam tudi sponko za jajca.
Sem gre sužnjeva rit, sem zgornji del stegen.
Nosi ga kleče, sem gre mošnja,
potem jih spneš in ne more vstati.
Za mano mora hoditi po vseh štirih,
naprava pa ga seveda močno vleče za jajca.
Zanj je zelo neprijetno.
Jaz pa seveda uživam, se razume.
Na zdravje, na zdravje,
na domače zdravje.
En meter naprej.
En meter nazaj.
En meter navzdol.
En meter navzgor,
zdaj pa pij kot nor. Na zdravje.
Se ti zdi, da je življenje usrano?
Saj je. –Treba je oditi na lepše.
Meni je bilo včasih bolj všeč.
Kako to misliš?
V kleti se vse bolj čuti.
Res se čuti grozdje.
Meni se zdi.
Meni tudi, se strinjam.
Silvanec se čuti,
pa muškat.
Jaz čutim svojo staro.
Kaj pa bi ona rada?
Bo prišla v klet?
Misliš, če bomo predolgo tu? Res?
Prišla bo? –Ja, v bikinkah.
V bikinkah?
Potem bom pa počakal.
Počakal bom, da pride.
Da pride v bikinkah.
To bi pa rad videl. –Jaz tudi.
Nam bo zaplesala?
Bo.
V taki veliki kleti se lahko še izgubi.
Dovolj prostora je.
Koliko časa sta že poročena? –Celo večnost.
Koliko časa? –24, 25 let.
Kaj?
24 let. –Koliko časa te bo pa še hotela?
Kdo bi vedel.
Vse skupaj se vleče že toliko časa,
da bo gotovo še malo zdržala.
Pokazal ti bom tvojo bodočo sobo.
Zapri vrata.
Mazohistka sem.
Všeč mi je bolečina vseh vrst.
Igle skozi bradavice,
igle v hrbtu.
Imela sem že dva steznika z iglicami.
Udarci vseh vrst. Takšni, ki pustijo sledi, takšni, ki jih ne.
Klofute.
Besedno poniževanje,
zmerjanje, takšne stvari.
Um lahko osvobodim, se popolnoma prepustim
in preprosto uživam. Lahko sem jaz. Božansko je.
To potrebujem.
Pripogni se čez.
Razširi noge.
Široko, kolikor gre.
Lepo.
Imaš rada biče? –Ja, gospodar Walter.
Štej na glas.
Ena. –Dobro.
Dva.
Tri.
Štiri.
Pet.
Šest.
Sedem.
Osem.
Prvega moža sem spoznala pri petnajstih letih.
Preden sva se poročila, sva bila skupaj sedem let.
Zakon je bil zame pravzaprav smrtna kazen.
V narekovajih.
Mislil je, da sem njegova lastnina.
Tako je tudi delal z mano.
Kadar je bil pijan, me je pretepal.
Pa kadar je bil zadet.
To je trajalo tri ali štiri leta.
Potem pa me je nekega dne začel daviti.
Takrat mi je bilo dovolj.
Rekla sem mu, da me naj spusti in da pridem takoj nazaj.
Hčer sem dala spat, prišla iz njene sobe in ga zabodla z nožem.
Šest.
Sedem.
Osem.
Devet.
Deset.
Enajst.
Dvanajst.
No, no, no. –Hvala, gospodar Walter.
Pridna.
Saj ni niti topla.
Potem pa sem spoznala Marcela.
On je bil prvi moški,
s katerim sem poskusila SM.
Pokazal mi je vse sorte,
vosek in vse to.
Dokler ni spet prišel v igro alkohol.
Kadar je bil pijan, ni imel nobenih tabujev.
Do skrajnosti me je mučil
z iglami, biči, z vsem možnim.
Dokler nisem vsa krvava pobegnila.
Bila sem v bolnišnici
in sem ga prijavila.
Dobil je štiri leta.
Vse je moral odsedeti.
In to je bilo pravzaprav to.
Ena.
Dva. –Igrača iz trgovine Toys 'R Us.
Veliko zabavnih reči imajo.
Pet.
Šest.
Že dobiva barvo.
Sedem.
Osem.
Devet.
Deset.
Enajst.
Dvanajst.
Pri Karitasu delam.
Zadolžena sem za zlorabljene ženske.
V nekaterih primerih pomislim:
"Kako se lahko to godi? Kako lahko to gledamo?"
Ampak to sem doživela tudi sama.
In rečem lahko samo,
da če je kdo nasilen, samo pojdi.
Spakiraj.
Pomoč se vedno najde.
To je tisto.
Ko se tri dni ne moreš usesti.
Zdaj bi te moral obleči v lederhoze.
Ti je všeč?
Ne. –Ne?
Po mojih izkušnjah večine moških ne briga, ali ženski pride.
Zanima jih samo to, da pridejo na svoj račun.
Drugi so preveč nežni.
Ampak s temi tudi nimam kaj.
Zame je pri moškem idealna kombinacija,
da stoji na svojih nogah.
Po hiši postori svoj delež, pri seksu pa on narekuje tempo.
To je zame.
Takšnega moškega potrebujem.
Nekdo, s komer lahko počnem, kar hočem, pri seksu ni zame.
Potem bi bilo čisto vseeno, če bi si kupila psa.
Na seksualnem področju mora imeti moški glavno besedo.
Vseskozi.
Vzeti me mora, kadar in kjer me hoče.
Zanj sem Ženska,
samo spolni objekt.
To potrebujem in to mi je všeč.
Saj imaš prav.
Resno. Kako boš prišel domov?
Pusti rog tukaj. –S sabo ga bom vzel.
Tu ga pusti. –Jutri ti ga bom pripeljal.
Z avtobusom, obljubim. –Z nočno izmeno.
Jaz sem führer te partije.
S sabo ga bom vzel. –Ne, tu ga pusti.
Pusti ga, polomil ga boš.
Potrebujemo ga. –Nimate stika z realnostjo.
Z realnostjo.
Kako boš prišel domov?
Najprej moram odpreti vrata.
Kako boš prišel domov? S kom?
Prvič, ne moreš voziti. –Zakaj pa ne?
Ne moreš voziti avta.
Pusti ga, da gre na svež zrak.
Tako si lepa, kot princeska na zrnu graha.
Majhna miška.
Ampak bi rada spala. Vidim, kako si utrujena.
Ja, srček.
Zdaj pa nina-nana,
postelj z rožami postlana,
le zapri oči,
se v pernico ovij.
In jutri, če da Bog,
se dete spet zbudi.
In jutri, če da Bog,
se dete spet zbudi.
Prepoznaš ta zvok? –Ja, gospodarica.
Veš, kako rada te dvigujem za jajca.
Vem, gospodarica.
Malo popustim? –Kakor hočeš, gospodarica.
Ali naj še bolj napnem?
Prosim, še bolj, gospodarica.
Nisem čisto razumela. –Prosim, še bolj, gospodarica.
In? –Prosim, gospodarica.
To je že bolje.
Saj gre. –Hvala, gospodarica.
Saj gre.
Vedno ti moram dvakrat reči.
Zdaj si tako lepo dvignjen za jajca.
Kaj pa je to? Zakaj trzaš? –Prosim, oprosti mi.
Pred mano ležiš kakor prašič, dvignjen za jajca.
Ja?
Ja, vem. Samo še par kozarcev moram pomiti. Kmalu pridem.
Čav.
Prevedel Dušan Rebolj Distribucija DEMIURG
Priredil in uredil metalcamp